Hearst, jeg tilbyder Dem eneret til alle de nyheder, jeg får fra Titanic.
Men det her bliver i faktisk tid.
Nyhederne sendes direkte til New York med den nyeste Marconi-telegrafi.
Det sker på skibet den ene dag og står i Deres aviser den næste.
Der skal føres tilsyn med tæppelæggerne, -
og 2. klasse-kahytternes møblement skal kontrolleres. Vi har kun en uge.
Jeg skal have de nominerede til garantigruppen i dag.
Vi har intet med musikken at gøre. Kontakt Black Brothers i Liverpool.
Ligner jeg måske en impresario?
Det er vejen fremad, Hearst.
Hele kloden forbundet af jernbaner, skibe og elektricitet.
Det er en stor chance, som jeg ikke kan lade gå forbi.
Det forstår jeg godt. - Tag med mig. Tag med til Amerika.
Hvis jeg rejser, og du bliver... - Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Hvad siger dit hjerte?
Det ved jeg ikke.
Det er stumt. Kvalt.
Med Andrews' tilbud og mine følelser for dig -
og min datter, der er så tæt på i Belfast, føler jeg mig dybt splittet.
Du er nødt til at beslutte dig.
Om en uge går jeg om bord på det skib og tager til New York.
Hvad mener De med, at overfarten er aflyst? Hvem har bemyndiget det?
Mange overfarter er ramt af kulstrejken.
Jeg forlanger en overfart. Kan De ikke overflytte mig til et andet fartøj?
Der er jo Titanic. Belfast fra Southampton, Cherbourg...
Queenstown. Det ved jeg godt. - Og New York.
Den tager jeg. - Det koster 6 pund ekstra.
De har grund til bekymring. Produktionen står næsten stille.
Derbyshire, Notts, det sydlige Wales. Strejken er ude af kontrol.
Er der intet håb om forlig? - Ikke ifølge mine kilder.
Regeringen vil ikke give sig. Jeg holder Dem informeret.
Hvordan er Deres reserver? - De svinder hurtigt.
Jeg skal bruge 6000 ton prima walisisk kul til Titanic.
Glem det walisiske. De må klare Dem med det, De kan få.
De må ikke svigte mig. - Jeg kan kun love at gøre mit bedste.
De forbandede fagforeningsledere skulle skydes.
Se mig nu... - Jeg gør mit bedste.
Han kommer for sent til sin egen dåb, hvis vi ikke går nu.
Vi har masser af tid. - Vi skal være der klokken 11.
Det er vi også, hvis du holder op med at brokke dig.
Hvordan kan du tale sådan til mig? Nå, pyt...
Snart er du langt væk, og så kan vi ikke genere hinanden længere.
Han er stadig vred på mig. - Tror du?
Det går over. Du kender papa.
Du siger ikke meget om mine planer. - Hvad er der at sige?
Jeg er ked af at forlade dig. - Jeg bebrejder dig ikke noget.
Jeg er glad på dine vegne. En rejse til Amerika, en ny begyndelse.
Ja.
Jeg salver dig i Vor Herre Jesu Kristi navn, amen.
Gudfader!
Michael.
Modtag uskyldens hvide klædebon.
Bevar den ren og uplettet indtil Jesu Kristi dag -
for at du således kan indtræde i det evige liv.
Åh, Michael...
Jeg har savnet dig så meget. - Det er godt at være hjemme.
Da du ikke kom hjem til Conors begravelse, blev jeg så bekymret.
Jeg håbede, det var ondt blod og ikke noget andet.
Sådan var det ikke. Han var min bror. Havde jeg vidst det, var jeg kommet.
Nu er du hjemme. Det er hovedsagen.
Er der sikkert for dig her nu? - I nogle dage. Det håber jeg da.
Hvor længe bliver du? - Det ved jeg ikke.
Tager du så sydpå igen?
Nej.
Mor, jeg er ked af det, men jeg har bare brug for at begynde på en frisk.
Noget blev bare tævet ud af mig den aften.
Hvad mener du? - Jeg har købt en billet til Amerika.
Jeg vil til Chicago.
Du burde ikke flygte, men kæmpe! - Det prøvede jeg, og jeg tabte.
Så prøv igen. - Hvordan? Med skydevåben?
Vi vil skabe forandring, med magt om nødvendigt.
Tror du ikke, jeg har hørt det her?
"Syden vil rejse sig, oprør er uundgåeligt?"
Unødig blodsudgydelse for det, der sker alligevel.
Jeg vil ikke have blod på hænderne, jeg vil have et liv!
Et liv i et andet land? - Ja.
Hvor klasse og religion ikke betyder noget.
Hvor man kan få succes ved hårdt arbejde.
Jeg fik tæsk. Skal jeg også ofre livet?
Jeg har også gjort mit.
Hvad med familien? Hvad med os? Du opfører dig egoistisk!
Nej, jeg gør ej.
Det får du at se.
Signor Pietro.
Jeg er kommet for at sige farvel.
Jeg forlader Belfast for altid.
Tager du hjem igen? - Gid jeg kunne.
Nej, jeg tager til Amerika.
Giacomo har en onkel i Chicago. - Amerika... Selvfølgelig.
Alle tager til Amerika.
De siger, det er de frie menneskers land.
Jeg vil gerne være fri.
Fri for... alt.
For Sofia?
De ser godt ud. Hvordan går det med armen?
Fint.
Signor Pietro, jeg har længe villet komme.
Jeg indser, at min beslutning om ikke arbejde med Dem var et slag for Dem.
Jeg er kommet for at give Dem min dybeste undskyldning.
Om forladelse.
Du er... du er en god dreng.
Godaften. - Godaften.
Det lugter godt.
Sofia...
Da jeg forlod Italien, var det som min faders uven.
Vi talte aldrig sammen igen.
Det ved jeg godt.
Jeg drømte om at skabe et perfekt liv for os her.
Men måske bliver det ikke sådan.
Livet bliver ikke sådan, som man havde tænkt sig.
Jeg var ikke vred på dig, jeg var vred på mig selv.
Du gav mig alt det, du kunne.
Kom nu. Tag den.
Det er min gave til dig.
Vi to skal ikke skilles som uvenner.
Så, så...
Tak.
Tak, papa.
Jeg kom tilbage på grund af dig.
Mor skrev til mig, hvor hårdt du har haft det, siden Conor døde.
Jeg kom hjem, så hurtigt jeg kunne. - Du er tosset.
Er jeg?
Jeg var bekymret. - Jeg har det fint.
Violetta... Jeg kan ikke tage min brors plads i dit hjerte, -
men jeg ville være så god mod dig og din søn.
Har han ikke brug for en far mere end noget andet? Jeg elsker dig.
Jeg ønsker kun at tage mig af dig og af lille Conor.
Jeg ved, hvordan du har det med mig. Jeg beder ikke om mirakler.
Men jeg beder dig gifte dig med mig.
Lad mig blive en fader for din søn. Tag med mig til Amerika.
Vi kan bygge et liv op der sammen.
Du behøver ikke svare mig nu, men lov mig at tænke over det.
Selv de mindste kahytter har elektrisk lys og egen håndvask.
Tre måltider om dagen. Man kan vælge mellem kød og fisk.
Hvorfor lyder du så ikke mere glad?
Jeg ved det ikke.
Michael har friet til mig.
Hvad siger du? - Det er sandt.
Han vil have mig med til Amerika.
Hvad sagde du til ham? - Jeg har ikke sagt noget.
Jeg tænker over det. - Hvad er der at tænke over, Violetta?
Han er en god mand, men...
Men hvad?
Jeg elsker ham ikke.
Han ville være en far for lille Conor.
Det vidste jeg, at du ville sige.
Men sandheden er stadig, at jeg ikke elsker ham.
Ja, men sommetider må man ofre kærligheden.
Sommetider får man ikke alt det, man ønsker sig.
Kom ind.
Godaften.
Må jeg ikke byde på et glas? - Tak.
Jeg har ikke set meget til dig på kontoret.
Jeg har meget travlt.
Tak.
Jeg rejser om to dage.
Og du tager ikke med mig.
Det kan jeg ikke.
Min datter er et sted i Belfast. - Jeg forstår det godt.
Jeg forstår det godt. Det gør jeg virkelig.
Vi har ikke været heldige, vel?
Sådan er livet vel.
Vi føres af sted af forskellige strømme.
Af forskellige begivenheder.
Af forhåbninger.
Jeg er sønderknust over at forlade dig, Mark. Det ved du godt, ikke?
Jeg drømte om, hvad der ville være sket, -
hvis jeg var taget til Amerika for nogle år siden, -
og vi havde mødt hinanden i New York...
...i stedet for her.
Vi ville have mødt hinanden på en cafe.
I Canal Street...
Broadway.
Jeg ville sidde ved vinduet...
...og nippe til min kaffe.
Du ville komme hen og spørge, om stolen var optaget.
Måske sad jeg ved et andet bord.
Nej. Det ville du ikke have gjort.
Nej.
Og når vi havde snakket, hvad så?
Så ville jeg have spadseret med dig, lige hvor du gerne ville hen.
Jeg skulle til ansættelsessamtale på New York Times.
Jeg ville have fulgt dig derhen og have ventet på dig.
Så ville jeg have inviteret dig på middag på et smart sted -
for at fejre, at du fik jobbet.
Reid's Steakhouse.
Så ville vi have taget toget til forlystelsesparken på Coney Island.
Hånd i hånd.
Så kunne vi have gået en tur på stranden.
Og talt om, hvor meget det mindede os om Irland.
Og så...
Det lyder, som om du klarer det fortrinligt.
Ikke at jeg forventede mindre...
Hvor langt sagde du, at nødstoppet tog?
777 meter ved 20 knob.
Bedre end man kunne vente. Jeg er ked af, jeg ikke var der.
Bliver du til frokost, Thomas? - Jeg vil ikke ulejlige dig.
Jeg vil gerne have, du bliver. - Med fornøjelse.
Stakkels Margaret. Alt det her er gået hårdest ud over hende.
Hun tager det helt vidunderligt. - Sådan er hun jo.
Præcis.
Churchill var så venlig at kigge forbi forleden.
Han er stadig ikke kommet sig over vores nederlag i Underhuset.
Han syntes ikke, premierministeren bakkede lovforslaget nok op.
Men han sagde også, at Irland måske ikke var helt parat til det.
Ved du hvad, Thomas?
Jeg havde håbet, at vores skib kunne være symbol på det, man kunne opnå, -
hvis man sætter sig ud over sine uenigheder.
Noget, alle kunne glæde sig over, rig eller fattig, -
katolik eller protestant, unionist eller nationalist.
En kraft, der forenede os. Det var min vision.
Vi fik hende da bygget-
og det med en påfaldende mangel på vrede følelser.
Ja, men hvad er det store perspektiv?
I hvilken tilstand efterlader vi Belfast?
Skibet tilhører øjeblikket.
Det er det vedvarende, som har betydning.
Jeg tror på, at der er kommet noget godt ud af det.
Aftalen med arbejderne.
Reelle samtaler mellem ledelsen og fagforeningen.
Det er dit værk, onkel. - Vi må håbe, du har ret.
Eller måske er det bare noget, du siger -
for at trøste mig med min beslutning.
Hvad mener du?
Har Margaret ikke fortalt dig det?
Jeg kommer ikke tilbage til Belfast.
Hvorfor? - Det gør mig for trist til mode.
Jeg underretter bestyrelsen.
Ingen kan have noget imod, at du bliver formand i mit sted.
Onkel... - Du er parat.
Du er der på grund af dine kvalifikationer, intet andet.
Du skal sejle med hende i mit sted.
Jeg har ikke kræfter til det.
Jeg må stille mig tilfreds med Ismays nøje iscenesatte rapporter i pressen.
Tak, fordi De kom. Sæt Dem ned.
Planerne er ændret. - For kulforsyningerne?
Nej, vi har omdirigeret forsyningerne til Titanic. Det er om lord Pirrie.
Hvad er der sket? - Ikke noget. Han er i bedring.
Men jeg kommer til at tage hans plads på skibet som værftets repræsentant.
Det er meget passende. Og velfortjent.
Måske, men det efterlader en tom plads som leder af garantigruppen.
Den vil jeg gerne have, at De overtager.
Er De sikker? - Helt sikker.
Nogle vil ikke bryde sig om det. - De kan gå ad hekkenfeldt til.
De er den bedst egnede, og stillingen er Deres, -
hvis De da bliver i Belfast og hos dette selskab.
RMS TITANIC GARANTIGRUPPE Jack Lowry - Lærling
Flot klaret!
Sidst jeg så dig pakke, troede jeg aldrig, at jeg skulle se dig igen.
Den her gang bliver jeg kun væk i tre uger.
Du skal ikke komme forbi i morgen og sige farvel.
Jeg er ikke god til afskeder. - Hold op med at være så rørstrømsk.
Det er stadig en afsked.
Michael, du kender vel ikke en Brendan Byrne?
Han er lige kommet hjem fra søen. - Jo, Brendan? Det er ham derovre.
Tak.
Brendan Byrne? - Hvem er De?
Dr. Mark Muir.
Jeg ville gerne tale med Dem om Deres niece, Sarah.
Sarah? Hvad er Deres interesse i hende?
Jeg er pigens biologiske far. - Gudfader.
Jeg har ikke set hende og hendes mor i nogen tid. De har haft det svært.
Hun blev kærester med en fulderik. Jeg ved ikke, hvad der skete siden.
Måske er barnet kommet på fattighuset.
Har De en adresse? - Ja, det har jeg.
Find Deres lille pige. Hun har brug for hjælp, enhver hjælp De kan give.
Nu skal De få adressen.
Undskyld.
Jeg vil gerne sige et par ord om min datter.
Min smukke datter.
Nej, nej, jeg vil bare sige...
Che dio ti benedica. Gud velsigne dig.
Skål for Sofia.
Nej, nej, lad os få noget musik! Det er ikke nogen begravelse.
Kommer jeg nogensinde til at se noget af det her igen? Eller dig?
Hvis det ikke lykkes her, kommer jeg over til dig.
Hvorfor kommer du ikke bare?
Nej, det er ikke noget for mig.
Jeg mener det alvorligt. Hvorfor tager du ikke med?
Den store forskel på os to er, at du ikke blev født her.
Det giver dig frihed til at følge dit hjerte.
Men min kamp er her, og jeg ved det.
Søstre sammen?
Vi er et søsterskab.
Vi fandt styrke i hinanden, og magt.
Det vil jeg aldrig glemme.
Vi skal holde fast i det. - Det kommer vi til.
Jeg er ked af, at jeg ikke kan blive hos dig og kæmpe ved din side.
Du har din egen kamp. Vi skriver til hinanden.
Det kan du bande på!
Hver dag.
Undskyld.
Det er nu et dejligt syn. En mand med en spæd dreng.
Det var det, Conor manglede. En far, der kunne vejlede ham.
Hans far døde alt for ung.
Et barn har brug for en far, Violetta.
Ja.
Mener du det?
Ja. - Jeg vil ikke svigte dig.
Ja?
Mrs. Byrne? - Nej, jeg hedder Donovan.
Jeg fik at vide, at familien Byrne boede her.
Det gør de ikke mere. Hold op med det der!
Har De en adresse eller noget? - Jeg ved ingenting.
Vent. Jeg beder Dem. Hvis De ved noget som helst...
Eller hvis De kender nogen, der ved noget.
Så vidt jeg ved, flyttede de bare lige pludselig.
Så er første halvdel af vort store eventyr forbi, mine herrer.
Vi har undfanget og født et gevaldigt barn.
Det er ikke opnået uden sved og blod.
Men når jeg ser hende ved kajen, indser jeg, -
at det ikke kun er skibet, der har en rygrad af stål, -
men også de, der byggede hende.
Til kaptajn Smith siger jeg:
Pas på hende.
Før hende lempeligt og sikkert.
Til alle de, der arbejdede på hende, af hjertet tak.
Lord Pirrie deler mine følelser.
Det har været en bemærkelsesværdig rejse.
Held og lykke til os alle. Og Gud bevare os.
Tak, mine herrer. - Tak, mr. Andrews.
Jeg går om bord nu.
Held og lykke, Smith. - Tak.
Mark?
Vi er kommet et stykke vej, ikke sandt?
Et langt stykke.
Jeg er glad for, at vi sejler sammen.
Det er jeg også.
Vi ses om bord.
Tak.
Miss? - Burlington.
Burlington? - Kitty Burlington.
De var venner med Mark Muir, ikke? - Jo, det var jeg engang.
Vi traf hinanden. - Ja, miss?
Yaeger. - De er mr. Morgans veninde.
Nemlig. - Hyggeligt at møde Dem igen.
I lige måde.
Hvad bringer Dem til New York? - Teatersminke.
Hvabehar? - Skuespil. Jeg er skuespillerinde.
Kitty Burlington. Selvfølgelig. Jeg har læst om Dem.
Det har mange. Ikke at det, de læser, har meget med virkeligheden at gøre.
Men det ved De jo, som journalist.
Miss Burlington.
Tak.
Er det her første klasse? Hvor tarveligt.
Hvad bringer Dem til New York? - Broadway, selvfølgelig. Og De?
Rex Reilly. Jeg er på vej til Californien. Jeg laver film.
Har De overvejet det hvide lærred?
Egentlig ikke. Er det svært?
Med et ansigt som Deres, miss Burlington, ikke spor.
De kan jo byde på en drink og fortælle mig mere om det.
Mig en ære. Skal vi?
Det er søreme et stort, solidt skib, I skal sejle med.
Ja, hun er tæt.
Lad mig lige kramme mit barnebarn for sidste gang. Så, lille Conor...
God rejse. Græd nu ikke for meget om natten.
Så forstyrrer han de andre.
Det skal nok gå. Vi skriver, så snart vi kommer til Chicago.
Så, så...
Du er så modig. - Er du ikke den stærke af os?
Sofia, jeg er så stolt af dig.
Tak.
Tak, papa.
Skriv hver dag.
Hver eneste dag.
Det lover jeg.
Vi kommer til at savne dig, papa.
Vi må hellere gå om bord, ellers når vi det sgu ikke!
Mary... - Pas godt på dig selv.
Pas godt på papa. - Jeg lover at passe på dem.
Jeg lover det. - Tak.
Emily... Du må ikke græde.
Åh gud...
Kom, så går vi.
Må jeg se billetterne? - Michael, Violetta og Conor McCann.
Velkommen.
Sofia Silvestri.
Byrne, Eileen og Sarah Byrne. - Velkommen om bord.
Afskyeligt stads. - Ja, men det hjælper.
Nu!
Hun sejler nu.
TITANIC ER UNDERVEJS J. BRUCE ISMAY
Det er bedre, end jeg havde ventet. - Her er rart.
Halløj, lille mand. Hvad synes du?
Han ligner sin far mere og mere for hver dag, der går.
DÅBSATTEST
Mark?
Mark...